U ZNAKU KOZOROGA
1770. kapetan Kuk otkrio je Australiju.
60 godina posle Sidnej, glavni grad Novog Južnog Velsa,
izrastao je na rubu 5 miliona km 2 nepoznatog područja.
Kolonija je izvozila sirovine.
Uvozila je još veće sirovine - zatvorenike.
Mnogi su bili nepravedno osuđeni,
a postali su rodonačelnici velikog dominiona.
1831. kralj Vilijam poslao je novog guvernera da vlada kolonijom.
I sad počinje naša priča.
Pušku na rame!
Kao akreditovani predstavnik Njegova Milostivog Vellčanstva,
kralja Vilijama,
izražavam vama, odanim i voljenim podanicima Njegova Veličanstva,
njegovo zanimanje za napredak i dobrobit vaše zajednice.
Gospodo, veoma malo znam o vašoj zemlji.
Vi znate veoma malo o meni.
Neki od vas nisu dobro zabeleženi u prošlosti...
Imam li se čast obratiti cenjenom Čarlsu Aderu?
Imate. Ko ste vi? - Zovem se Sedrik Poter.
Ja sam direktor Banke Novog Južnog Velsa.
Čuli smo da stižete u guvernerovoj pratnji.
Rado ćemo za vas učiniti sve što možemo.
Neobično je ovde poslovati. - Nipošto.
Možda smo nekonvencionalni, ali brzo sve obavljamo. - Sigurno.
Neki moji klijenti u januaru su bili na prisilnom radu,
a već su u julu pili šampanjac.
Ovde ćete videti neverovatne promene sudbine. - Ne sumnjam.
Razgovaraćemo o poslu kad se smestim. Posetiću vas sutra.
Odsešćete u vladinoj palati? - Hoću.
Vi ste guvernerov rođak? - Jesam. - Vrlo zanimljiv odnos.
Onda se veselim našem susretu. - Sutra u 11? - Izvrsno.
Gle, baš završava. Moram mu se pridružiti.
Gospodo, nemam više šta reći,
osim da sam vam izuzetno zahvalan na dobrodošlici.
Može li pesma, guverneru?!
Nije baš topao doček.
Ali klima jeste. - Velington nije mario kad su mu klicali pre bitke.
Ne znaju još šta ih čeka. - Izvolite ovuda.
Onda imate poslovnog iskustva? - Baš nikakvog.
Ja sam najmlađi sin, vidite. A kod Iraca je to jako loša prilika.
Trebao bih znati jahati i pucati, ali krakovidan sam i mrzim konje.
Baš nezgodno, zar ne? - Vrlo. Napred.
Gdin Flaski bi da vas vidi. - Zamolite ga da pričeka nekoliko minuta.
Recite da razgovaram sa guvernerovim rođakom.
Flaski? Čudno ime. Nekako mi je poznato.
Maski, Raski, Daski... ko je on?
Jedan od naših istaknutih građana. Veliki zemljoposednik.
Izuzetno je unosno ulagao. Pravi finansijski genije.
Ima najbolju ergelu u zemlji i radi kao rob.
To jest, jako puno radi. - Flaski?
Gde li sam već čuo to ime, dođavola?
Dakle, ne možete mi reći kako da se obogatim. - Pa, samo radom.
Onda moram pitati nekog drugog. Vašeg prijatelja g. Flaskija.
Kako je on počeo? - Pa, duga je to priča.
Iskreno rečeno, u ovoj zemlji ne govorimo baš o prošlosti
svojih uspešnih ljudi. - A, bivši kažnjenik.
Kako ih ono zovete? On je oslobođenik? - Tako je.
Za šta je kažnjen? Pljačka banke? Ili je samo ubica? - Prestanite.
U Sidneju ne govorimo o takvim stvarima.
Prošlost je privatna stvar. Ovde zaboravljamo što je bilo.
To se može? Mi to u Irskoj nismo naučili. Stalno srećem prošlosti.
Hoćete li me upoznati sa njim? - Ako želite, ali... - Pazite šta ću reći.
Gdine Flaski!
Molim vas, dođite ovamo.
Gdine Flaski, ovo je cenjeni Čarls Ader.
Guvernerov rođak. Došao je u Sidnej da stekne bogatstvo. - Je li?
Drago mi je.
Rekli ste mu valjda da se bogatstvo ne dobiva poput buva. - Jesam.
Nisam nikad video buvu. Je li ih teško uloviti? - Zavisi koliko ste brzi.
Kad promislim, buve su na glasu po okretnosti u mom kraju.
U kojoj je to zemlji? - Irskoj. Na zapadu Irske.
Irske.
Kako ste rekli da se prezivate? - Ader.
Poznajete li zapadni kraj? - Možda.
Dakle, želite da zaradite. Niste jedini.
Koliko imate za početak? - Gdin Poter nije oduševljen depozitom.
Jeste li vi od Aderovih iz Kilerlija? - Jesam. Lord Kilerli mi je otac.
Poznajete li ga?
Dajte mi vremena da razmislim kako vas najbolje mogu savetovati.
Ako navratite sutra... - Ja idem u vašem smeru.
Ako pođete sa mnom, možda ću vam moći ponešto reći.
Odmah ću. Moram do blagajnika. Videćemo se drugi put, gdine Poter.
Gdine Ader...
Čudan je on. Baš čudan.
Očito ste mu se svideli. Ne zamerite što ću vam dati savet.
Ako vas pozove u svoju kuću, nemojte ići. - Zašto ne?
Čovek u vašem položaju mora biti jako oprezan. - Možemo, gdine Ader.
Hoćete li da vam kažem šta je rekao? - Ne razumem.
Ako vas Flaski pozove u svoju kuću, nemojte ići. Je li tako?
Nisam baš slušao. - Slušajte mene. Povedi konja.
Želite zaraditi. Prodaje se komad zemlje, za 1.000 funti.
Želim da ga kupite. - I ja želim svašta da kupim, gdine Flaski.
Nažalost, nemam novca. - Poter će vam dati krakoročni kredit.
Ja ću odmah kupiti zemlju od vas, za mnogo više nego što ste platili.
Ako dobro čujem, predlažete da mi darujete znatan iznos.
Isplati mi se. - Zašto? - Jednostavno.
Kupio sam od države onoliko zemlje koliko zakon dopušta.
Privatne transakcije nisu zabranjene. - Zvuči divno.
Ali svejedno mi nije jasno. Zašto meni nudite to divno ulaganje?
Možda imam svoje razloge, a možda nemam.
Ovde je katastar. Imam tu nekog posla.
Uđite, ako želite, i podnesite zahtev. Uštedite na vremenu.
Tu ste. Tačni u minut, kao obično.
Imam pašnjake za vaše nove ovce. - Pustite sad to.
Šta mi je sa sekretarom? - Imam jednog za vas. Zna da čita i piše.
Kaže da je gdin. - Koliko je dobio? - 5 godina.
Dajte da ga vidimo.
Vintere!
Otvori usta.
Ruke kao kokošje nogice.
Znaš li da brojiš? - Znam.
Zato si osuđen? - Ne razumem. - Blentav si, je li?
Za proneveru? - Ne. Zapravo... - Napumpao je curu. - Nije bilo tako.
Otac joj nije dao da se uda za mene... - Ne treba dalje.
Kod mene nećeš nikog napumpati.
Kako se ono zoveš? - Vinter. Ako me zaposlite, daću sve od sebe.
Dajem vam časnu reč. - Časna reč mladića ovde ne vredi mnogo.
Ako se ne budeš trudio, vraćaš se u zatvor. Uzeću ga.
Imaš sreće. Budeš li dobar prema gdinu Flaskiju, biće i on prema tebi.
Ali ako ne budeš...
Vidiš ovo? To je otkazni list.
Ako te tu upišemo, opet si robijaš. Razumeš? - Pošaljite ga kod mene.
Oni radnici koje ste mi poslali ne valjaju. Konjokradica i ubica.
Konjokradice su podlije od zmija, a ubice neću u svojoj kući.
Ispunio sam otkazne listove. Pošaljite čuvara po njih. - U redu.
Ne volite konjokradice? - Ne. - Ni ubice?
Ne. Evo vam vaš zahtev.
Evo te, Ledi. Cura me čekala. Šta kažete na nju?
Je li naprasita? - Ko sam đavo.
Gdine Flaski?
Je li to ljudska glava? - Smanjena.
Time se ovde trguje, no zakonom je zabranjeno.
Đavo te odneo! Ubico!
Gdine Flaski...
Dođite sutra kod meei. Svi vozači znaju gde je. Večeramo u 6:30.
Vrlo lepo od vas, ali mislim da smo malo prenaglili. - Kako?
Ne mogu ni zamisliti da cepam drva. - Zašto ne?
Nisam se stigao ni upoznati. - Ako vam treba novac, evo stotka.
Time možete prihvatiti ponudu.
Sutra ćemo dogovoriti posao.
Gdine Ader... Njegova Ekscelencija bi rado sa vama porazgovarala
u svojim privatnim odajama. - Biće mi drago.
Gde je Njegova Ekscelencija? - Izvolite ovuda.
Ko je? - Čarls.
Uđi, dragi moj. Udobno se smesti. Uzmi sebi piće. - Hvala.
Gde sam ono stao, Banks? - Izvinjavam se, Čarli.
Njegova Ekscelencija upozorava gdina gradonačelnika na... - Na šta?
Niste rekli. - A, da. Reci da je prilaz dokovima gnusno prljav.
Reci da ne volim stare bačve, točkove, kupuse i mrtve mačke.
Reci da odmah to sredi ili ću ga odrati.
Skreće panju na činjenicu da higijenski uslovi u luci nisu najbolji.
Da, tako nekako. Napiši to.
Ne naglas. Želim razgovarati sa gdinom Aderom. Nemoj ići.
Danas si imao posla? - Jesam. - Bio si u banci? - Jesam.
Kako ocenjuju tvoje izglede? - Nikako. - Slušaj, Čarlse.
Nadam se da ćeš se ovaj put potruditi. Gde je taj sapun?
Dobro je, našao sam ga.
Razgovarao sam sa lokalnim magnatom.
Fino. Upoznaj domoroce. Sa kim? - Zove se Flaski.
Poznaješ li ga, Banks? - Poznajem ga.
Nešto ne valja kod njega? - Ne, vrlo je pošten, na svoj način.
Doduše, imao je par okršaja sa gdinom Koriganom.
Ko je to? - Državni tužioc. Sećate se? - Da, naravno.
Ali svi sa njim imaju problema. To ne govori protiv g. Flaskija.
Dolazi li u vladinu palatu? Kao gost, mislim. - Ne, nipošto.
Gdin Poter kaže da je oslobođenik. - Misliš kažnjenik? - Ne, ne više.
Slušaj, Čarlse.
Ipak si mi ti rođak.
Nadam se da te niko nije video kako razgovaraš sa njim.
Sutra ću večerati s njim. - Šta je taj Flaski uradio?
Vrlo je ljubazan. Uglavnom je govorio o državnom zemljištu.
Znaš šta mislim. Kakav je zločin počinio? - Nemam pojma.
Kažu mi da je ovde strašno nepristojno ispitivati.
Banks? - Uz najdublje poštovanje,
usudio bih se primetiti da gdin Ader ima pravo. Ovde je običaj,
kad čovek odsluži gostovanje kod Njegova Veličanstva,
ne raspitivati se o njegovoj prošlosti.
Osim, naravno, ako opet ne prekrši zakon. - Flaski.
Čudno ime. Već sam ga negde čuo. - To sam i ja pomislio.
Ma nema veze. - U stvari, mislim da je vrlo bogat.
Flaski. Imalo je veze sa nekom ženom.
Ma, ne može to biti taj. Prebaci mi peškire, Banks.
Hvala.
Pođi sa mnom. Lovićeš beleške dok se oblačim.
Vidimo se na večeri, Čarlse.
Izvuci se da ne moraš sutra na tu večeru. Moraš paziti.
Može biti nezgodno za mene. A tebi neće koristiti. Nimalo.
To je naređenje, Čarlse.
Sigurno će vam naći nešto za jelo u kuhinji.
Radije bih se vratio u Sidnej. - Skroz tamo? - Da, ako može.
Iskreno rečeno, ne sviđa mi se to mesto. - Zašto ne?
Izgleda vrlo lepo. - Izgled mu je u redu.
Nešto je tu čudno. Shvatate šta želim da kažem? - Ne shvatam.
Mogu samo reći da mi se ne sviđa. Ne bih se tu zadržavao.
Kad da se vratim po vas? - Pozovite me u 10.
Minjagu jugila.
Šta to znači? - Zašto plačeš?
Očekujem da se izvrši što naredim.
Kad sam rekao da dolazi guvernerov rođak, svi su navalili.
Pobrinite se da dame sjajno večeraju. Da imaju o čemu govoriti.
Dame? - Jasno da će biti dama. Nisam li rekao? Vintere?
Ti si večerao sa finom gospodom. Sigurno je sve u redu? - Jeste.
Dekantirao sam dobro vino... - Ti to sredi. Ne znam ništa o tome.
Da pitam gđu... - Pitajte mene. Pustite gđu.
Ja vodim ovo domaćinstvo. - Sredite to između sebe.
Šta je bilo? - Ta mala prljavica kaže da su me zatvorili zbog otmice.
Pa i jesu. Prestanite da balavite i uredite se. Idite da poslužite madeiru.
Dajte im otkazne listove.
Pošaljite ih natrag u državni ured i uzmite druge. - Mogu ja sa njima.
Dobro veče. Nadam se da ne smetam. Tražim ulaz.
Dobro veče, gdine Flaski. Zvono vam ne radi pa sam morao ući ovuda.
Baš čudno. - Drago mi je što vas vidim.
Idemo kroz trpezariju, ako vam ne smeta.
Zgodan mu je drugar. - Večeras očito priređujete veliku zabavu.
Vintere. - Izvolite.
Gđa Flaski. Trebao bi znati.
Dobro veče, gdine Rigs. Dobro veče, gdine Smajli. - Dobro veče.
Ovo je velečasni gdin Smajli. Gdin Rigs, naš mesni inženjer.
Gđa Smajli silno žali što se nije mogla odazvati vašem pozivu.
Nije joj dobro.
Gđa Rigs je velikodušno ponudila da joj večeras pravi društvo.
Moja supruga je veoma razočarana. Znate da ona voli da se zabavlja.
Izvolite za mnom.
Nadam se da vam supruga nije ozbiljno bolesna. - Nije.
Ona nije baš jaka, ali zna se čudesno oporaviti.
Gdine Flaski, teško mi je izraziti
koliko je crkva zahvalna na krsnom fondu koji ste darovali.
Budite sigurni da će Bog blagosloviti darovatelja.
Kako vam se sviđa Sidnej, gdine Ader? - Jako.
Posebno bandikut, kamenjarski valabi i čudnovati kljunaš.
Time ne želim reći da su mi ježevi,
kakadui, pa čak i gušteri ogrličari manje dragi.
Tu je uvek i kengur, gdine Rigs. Uvek kengur.
Nisam baš to mislio. Mislio sam na društvo.
Zar ga ima? - Pa i ne baš. U visokom društvu baš i nema društvenosti.
Ja za to ne marim, ali ženi je teško.
Hoće li guverner često imati goste? - Nemam pojma.
Nadam se da ćete se setiti prezimena Rigs. Gđa Rigs.
Ona je dama. - Fino.
Profinjena žena ne zna što bi sa sobom na ovakvom mestu.
Voleo bih da je upoznate. - Biću ushićen da upoznam gđu Rigs.
Profinjenost mnogo znači. Ali je i smetnja. - Sigurno je tako.
Kako ste? Gđa Vilkins vas srdačno pozdravlja.
Strašno je razočarana. Ne može se pomaknuti od glavobolje.
Peče me savest što sam je ostavio,
ali morao sam upoznati vašeg uglednog gosta.
Među ovdašnjim damama očito hara gadna epidemija. - Teško je.
Gdine Ader, ovo je major Vilkins. Zapovednik zatvora. - Drago mi je.
Kako je guverner posle putovanja iz Engleske? - Odlično, hvala.
Odlično. On me se neće sećati,
ali bio sam pomoćnik načelnika vojne policije pod Velingtonom.
Nadam se da će uskoro obići zatvor. To je sramota za koloniju.
Ne bih ni svinju držao u svojim odajama. - Vi ste poznavaoc svinja?
Ne želim držati svinje. To prepuštam Ircima.
Izvinjavam se. Vi ste Irac, zar ne? - Jesam. - I guverner, zar ne? - Jesam.
Sjajan narod. Izvrsni ljudi. Sjajna gospoda. Sjajni vojnici.
Nadam se da ćete mu reći za zatvor. To je zaista skandal.
Mog rođaka jako zanimaju skandali. Sigurno će imati razumevanja.
Nažalost, moja supruga je u zadnji čas bila sprečena.
Gdine Ader, pretpostavljam. Dr. MeKalister. - Drago mi je.
Kasnim. Nažalost, žena nije mogla doći. Sprečena je u zadnji čas.
Potpuno razumem.
GdinKorigan, državni tužioc. Gdine Ader. - Poštovanje. - Drago mi je.
Imao sam čast da upoznam vašeg oca. On me se neće sećati.
Gđice Mili!
Jesam li imala pravo? - Ni jedna jedina. Gde je ona? - Idem gore.
Ne dajte joj da siđe. - Neću. Počnite vi. Večera je na stolu.
Ponesite vino. Večera je gotova.
Najbolje da to obavimo, gdine Ader.
Izvolite za mnom, gospodo.
Kako je naša bolesnica? Nadam se da bolje spava. - Dobro je.
Moja žena se ispričava.
Očito su izvinjenja večeras u vazduhu.
Naći ćete cedulje sa imenima.
Ne moramo tu sedeti kao putokazi.
Pomaknite se ovamo, molim vas.
Želite li da izgovorim molitvu pre jela, gdine Flaski? - Molitvu?
Da, molim vas.
Dobrostivi Jehova, hvala Ti na milostima koje ćemo primiti.
Milostivo dopusti da tako okrepljeni
možemo bolje služiti i biti na usluzi Tvojoj božanskoj volji.
Amen.
Verovatno... - Molim, majore?
Hteo sam...
Molim vas, sedite, gospodo.
Nadam se da nisam došla prekasno
da popijem sa vama čašu vina.
Moja supruga, gospodo.
Lejdi Henrieta Flaski.
Sedite.
Molim vas, sedite.
Oprostite, nisam čula kako se zovete. - Ader.
Oprostite mi, molim vas, ja...
Baš sam glupa. Trebala bih vas poznavati?
Ne verujem, lejdi Henrieta. Bio sam dečak kad smo se zadnji put sreli.
Gde sam vas srela?
Ader...
Onda ste vi sigurno mladi Čarli.
Kako čudno! - Da, lejdi Heti.
Ja sam Čarli.
Sad vas se sećam.
Bili ste jedini Ader koji nije znao dobro da jaše.
Sestra vas je dovela jedan dan, pa ste mi osakatili najdražeg konja.
Sem vam nije nikad oprostio.
Smem li vam natočiti malo vina? - Ne.
Ne, hvala.
Udala sam se za Sema Flaskija.
Ali to je sigurno bilo mnogo kasnije.
Kako je vaša draga sestra Diana?
Nisam joj pisala već godinama. - Odlično. Udata je.
Udala se za onog Francuza? - Jeste.
Tako i treba.
Samo dvoje ljudi na svetu zna te stvari.
Muškarac i žena.
Niko ne zna za Sema i mene, osim...
Osim...
Bojim se da mi nije dobro.
Molim vas, pomozite mi, Čarli.
Izvinjavam se, gospodo.
Bilo mi vas je divno videti.
Seme, ne miči se, ostani sa svojim gostima. Biću dobro.
Seme, tvrdim da smo gdin Ader i ja vrlo stari prijatelji.
Vrlo stari prijatelji.
Hvala, Čarli.
Vrlo ljubazno od vas.
Sad imam balustradu.
Dobra stara balustrada.
Gdine Ader! - Da? - Dođite, molim vas! Brzo! - Idite.
Imate li svoj pištolj? - Imam.
Donesite ga, molim vas, brzo.
Unutra, na dnu mog kreveta.
Gde je? - Onde, na mom krevetu.
Jasno se vidi. Neće se maknuti.
Neće vam više zadavati brige.
Hvala. Oprostite na smetnji.
Veoma sam vam zahvalna, Čarli. Vrlo ste ljubazni.
Laku noć.
Muče vas pacovi, vidim. - Da, ružičasti pacovi.
Ukusi su različiti. Boja je nebitna.
U Novom Južnom Velsu ima pacova.
Da, dobro se sećam. Tad sam bio tek mladac,
ali moje su se tetke kihotale tome dok su pile čaj.
Bila je to glavna tema. - Šta? - Tračale su o tome neko vreme.
Ne čudim se. Ja sam bio samo konjušar.
Da, to im je bilo vrlo smešno. - Počeo sam kao sluga u staji.
Godinama sam radio kod Konsadineovih. Bio deo porodice.
Ljudi u Irskoj su opušteni.
Ja sam je naučio jahati.
Srce ti se ispuni kad je vidiš na konju.
Kako je bila hrabra.
Jurila je preko ograde kao da je na drugoj strani raj nebeski.
Takva je bila.
Takva je i sad.
Ali večeras nije bila u najboljem izdanju. - Ne.
Ne bi mi bilo palo na pamet udvarati se takvom anđelu.
Ali znate kako je.
Bila je nepromišljena.
A i ja sam bio pomalo divalj.
To je moralo uzrokovati nevolje
i bogme ih je uzrokovalo.
Dosađujem li vam? - Ne, molim vas, nastavite.
Njeni su me svakako hteli srediti i sredili su me.
Ne moramo o tome kako su to izveli.
Srećom sam izbegao vešala.
Ali dobio sam 7 godina izgnanstva.
Čovek bi mislio da je time bilo gotovo, ali nije.
Prodala je sve što je imala i došla ovamo za mnom.
Šta je tad učinila? - Čekala je.
Ja sam pomno sve pratio dok sam bio unutra.
Nije mi dugo trebalo da se obogatim.
Hteo sam da joj se iskupim za sve što je proživela.
Ali nije tako ispalo.
Nakon toliko godina nas dvoje nismo više bili isti ljudi.
Nije bilo tema o kojima smo želeli razgovarati.
Kako ono piše u Bibliji?
Između nas zjapi provalija.
Tako je nekako bilo.
Ja sam, naravno, imao svoj posao, ali ona nije imala ništa.
Vidite...
Nedostajali su joj ljudi njene vrste.
U tome je bila nevolja.
Nismo to nikad spomenuli.
Ali ne možeš ne misliti o tome.
Premda to sad nije bitno.
Da bar znam što učiniti.
Zašto je ne pošaljete kući?
Znate li zašto sam vas večeras pozvao?
Baš bih rado saznao.
Mislio sam da će dame pohrliti da upoznaju guvernerova rođaka.
Možda je i bolje da nisu došle.
Mislio sam da bi se možda mogla sabrati
ako bi upoznala makar kopije ljudi svoje vrste.
Gospode imam na pretek.
Gospode!
Mogu kupiti svu silu gospode.
Valjda ste zato meni dali 100 funti. - A, ne, gdine.
To je drugo. Znam da prepoznam pravog gdina.
Nažalost, niste dobili što ste platili večeras. - To je drugo, kažem vam.
Niste vi krivi što žene nisu došle.
Bili ste dobri prema Heti. Zahvalan sam na tome.
Ne, dogovor još važi. - Nisam baš siguran u taj dogovor.
Jeste li sigurni da je potpuno zakonit? - Naravno da jeste.
Ništa vas ne sprečava da prodate svoju zemlju.
Tako piše u zakonu. - A ša je sa duhom?
To nema veze sa mnom. - Mili!
Neka Mili ide.
Dobra je Mili.
Ne znam šta bismo bez nje.
Zna sa Heti.
Moramo nešto preduzeti da joj pomognemo. - Mi?
Znam da me se to ne tiče, ali bila je sestrina prijateljica.
Očito ste joj se svideli.
Mislim da bi me možda poslušala. - Mislim da bi.
Možda ipak ima nade.
Mogu li je povremeno posećivati?
Možda bih je mogao opet zainteresovati za jahanje.
I odeću. Žene vole novu odeću.
Mogli bismo se odvesti u Sidnej.
Možda bi pomoglo da sa njom razgovarate o starim vremenima.
Nikad se ne zna.
Da, mislim da ste joj se svideli.
Ne zaboravite, mi smo iz istog staleža...
Mili, zašto si tako spora?
Jasno sam ti naredio da ne ideš tom čoveku u kuću.
Sad čujem da me nisi poslušao.
Bančio si sa šljamom kažnjeničke kolonije.
I gdin Korigan je bio onde. - Njegova je stvar gde ide.
Ne sumnjam da je ovamo došao poslom. - Šta želiš reći?
Ljuti me što je ovde. - Je li? - Da, i to jako.
Gdin Korigan je moj pravni savetnik.
Došao je pomoći oko nezgodnog problema, a ti si ga uzrokovao.
Je li ovo tvoj potpis?
Da, Ričarde, jeste. - Nemoj ti meni Ričarde. Reci mi gdine.
Dobro, gdine, ne uzbuđujte se.
Znaš li da si uzeo komad državne zemlje, a nemaš ga čime platiti?
Vrlo sam svestan toga, gdine. - Svih mu svetaca i njihovih muka!
Ako pretpostavimo na trenutak da postaneš vlasnik te zemlje,
budi dobar pa mi reci šta ćeš sa njom?
Mislio sam se okušati u uzgoju ovaca. - Pih! Valjda crnih ovaca.
Znaš li da je to zemljište usred grada?
Baš zanimljivo.
Kaniš li napasati svoje ovce na pločniku? - To bi bilo nezgodno.
Meni je očito da si se spetljao sa vrlo sumnjivim ljudima.
Korigan kaže da se tvoj gdin Flaski drži zakona. To mu je pametno.
Slušaj, Čarlse...
Ti si sin moje tetke Klari
i zbog nje sam spreman da zanemarim pokoju glupost.
Ali ne dopuštam da se u ovoj palati obavljaju sumnjivi poslovi.
Ako mi dopustiš da pocepam ovaj zahtev, zaboraviću šta je bilo.
U protivnom perem ruke od tebe i možeš ići.
Da nisam sin tvoje tetke, morao bi odobriti prodaju zemljišta. - Valjda.
Parafiraj ga ili šta već trebaš pa odoh. - Gde ćeš živeti?
Ne znam. Gdin Flaski će me sigurno smestiti u Minjago jugili. - Gde?
Minjago jugila. To je raskošna, dobro opremljena gospodska kuća.
Ime znači zašto plačeš? Ili zašto dizati graju bez veze?
To je Flaskijeva kuća. - Znam.
Gdin Korigan mi je rekao ponešto o tvom gdinu Flaskiju.
On je onaj nikov koji je pobegao sa Heti Konsedajn.
Bio je njihov konjušar ili tako nešto. A ima i gore.
To je zataškano, ali hladnokrvno je ubio njenog brata Dermota.
Da je bilo pravde, obesili bi ga kao psa.
Ovako je proglašen krivim za ubistvo i izgnan na 7 godina.
Eto ti tvoj prijatelj.
Još je na glasu kao nasilnik. Je li tako, Korigane? - Jeste.
Čarlse, ti ne znaš kako je ovde. Moraš 2 puta promisliti.
Moraš misliti na moj položaj. - Sa tvojim je položajem sve u redu.
I dovoljno sam promislio.
Doviđenja.
Čarlse, lepo je što ste tu.
Da osetim dašak stare domovine.
Zahvalna sam vam za to i za mnoge druge stvari. - I ja sam zahvalan.
Ugodno se družiti sa Ircima na drugom kraju sveta.
Rekoh i za mnoge druge stvari.
Bili ste veoma dobri prema meni na onoj groznoj večeri. - Koješta.
Slabo se sećam što je bilo. Ja...
Nije mi bilo dobro. - Znam.
Bili ste jako pijani.
Niko mi to dosad nije rekao. - Baš šteta.
Jeste.
Ali nije imao ko. - Zar vam Sem nije rekao?
Mislim da ne razumete kakav odnos imamo Sem i ja.
Toliko nam se toga dogodilo.
O toliko toga se ne usuđujemo da govorimo. Moja...
I moja slabost je postala deo toga.
Treba vam pomoć, zar ne?
Prekasno je za sve.
Tih 7 godina...
Nekad sam mislila da ćemo posle tolike patnje moći da budemo srećni.
Nije bilo tako.
Kad je Sem izašao,
izgubili smo jedno drugo.
Sad nisam ni za šta. Uopšte. - Ne smete tako da govorite.
Toliko sam se nadala da je sve izgorelo u meni.
Živela sam od volje, a volju sam iscrpila. - Ne smete tako razmišljati.
Jesam li se strašno obukala na zabavi? Kako je to bilo?
Ne sećam se ni da sam se obukla. Kao u nekom šašavom snu.
Jesam li bila obučena? - Da, manje- više.
Sad sam vas prvi put video da se smešite.
Vrlo ste ljubazni. - Ne, vi ste ljubazni.
Primili ste me kao psa lutalicu. Moram zaraditi hranu i smeštaj.
Mi Irci moramo ostaviti bolji utisak na koloniju.
Mi? - Vi. Ja nisam bitan.
Neverovatno delujete na mene, ledi Heti.
Dosad sam se uvek dosađivao, a vidi sad kako sam poletan.
Svašta moramo. Plovićemo po zalivu. A vi morate jahati.
Sem kaže da izvrsno jašete. Verujem mu.
Sigurno izgledate divno na konju.
Nema svrhe, kažem vam. Ne mogu.
I morate se naučiti da sami vodite domaćinstvo. Šta ono dame rade?
Morate naručiti večeru. - Ma Mili sve to radi.
Trebate dolaziti na vreme i biti lepo odeveni.
Ujutro ćete se baviti rubljem ili čime se već bavi ujutro.
Mili se brine za sve to.
Rekla sam vam, gotova sam.
Pre sam pokušavala radi Sema, ali nema koristi.
Pogledajte me. Zar mislite da ne vidim tačno kakva sam?
Vidite li? - Naravno da vidim.
Pogledate li se nekad u ogledalo?
Nemam ogledalo. Ja...
Davno sam ih sve sklonila.
Šta vidite?
Videli ste što i ja vidim.
Videli ste vrlo lepu ženu.
Šta ćete sa njom?
Kupiću vam novo ogledalo. To će biti vaša savest.
Svaki dan ćete se pogledati u njega i reći: Sestro Heti...
Vidiš li kako neko dolazi?
A ogledalo će odgovoriti...
Da, sveca mu, to si ti,
boriš se da oteraš senke i budeš opet kraljica u svom kraljevstvu.
Prošla me jeza.
Ma to je samo Mili. - Mislim da joj nisam baš drag.
Ona je divna žena. Privržena je Semu. Vrlo je dobra prema meni.
Ne izgleda strašno, ali od tog bi se pogleda i đavo prestravio.
Šta je smešno? - Ma ne znam. Nešto nas je nasmejalo.
Naveli ste je da se opet primi ovog.
Šta je to?
Kako to mislite? - Je li to odraz ledi Henriete Konsedajn ili nije?
Nalik je na nju. - Ponosim se vama, draga moja.
Zašto ne? Pristojno sam pokazao da cenim vaše ponovo rođenje.
Nije baš bilo pristojno. - Pa trebalo je biti.
Zašto biste me cenili?
Jer ste opet divna dama i obećavate da ćete biti gazdarica u svojoj kući.
Ovo mi je prvo umetničko delo i predivno je.
Trudila sam se, zar ne? - Da, ali nismo još gotovi. Tek smo počeli.
Da vidimo, što dalje? Gde su ključevi? - Kod Mili.
Šta Mili sebi umišlja? Ključevi pripadaju gazdarici kuće.
Morate ih nositi. Zveckaće i davati vam samopouzdanje.
Da vidimo, šta je prva bitka? Znam. Kuhinja.
Mili bi pobesela da odem u kuhinju. - Pa neka pobesni.
Vi morate sve naređivati. Upamtite to.
Imam ideju. Uglazbimo to.
Ko naređuje u kući Flaskijevih?
Joj, šta bih ja bez vas? - E pa sad morate bez mene. Bež'te u kuhinju.
Pođi sa mnom.
Ti si gdin, zar ne? - Jesam.
Onda ćeš šutjeti. Zato nisam zvala ženu.
Manje nego obično.
Sad ima novu zanimaciju.
Ne svađajte se sa mnom!
Koja je od vas kuvarica?
Šta je njima? Raskokodakale su se, a onda odednom utihnule.
Neuke su. Ja ću ih srediti. - Ne.
Odsad želim da se savetuješ sa mnom o svemu.
Previše sam ti stavila na teret. Doći ću svako jutro ovamo... Ne.
Ti dođi u moju sobu svako jutro da dobiješ uputstva za taj dan.
Sad želim videti ormar sa rubljem. Ti imaš ključ?
Znači, tako? - Jeste.
Budi ljubazna, daj mi ključeve.
Sigurno će biti teških dana. Ali moramo nastaviti.
Nema svrhe, kažem ti.
Odustani. Gotova je. - Nemoj tako.
Zar ne vidiš koliko se trudi?
Ti je viđaš više od mene. - Zaboga, zar ne želiš da razgovaram sa njom?
Pusti ovo. Dolazi k sebi, kažem ti. - Večeras ne izgleda tako.
I pre bi zatvorila vrata i ostala nedeljama u sobi. - Večeras je drugo.
Oporavlja se i moramo nešto preduzeti. - Nema svrhe, kažem ti.
Ja ne govorim bez veze. - Slušaj.
Ne znam što je bilo danas u kuhinji, ali mislim da je gđica Mili kriva.
Ne znaš ti šta ona mora trpeti. Molim te da ćutiš o tome.
Ne tiče me se. - Tačno.
Ali tiče me se da pomognem Heti. I hoću. - Radi šta hoćeš.
Heti?
Heti!
Nikakav zvuk. - Rekao sam ti.
Čak ni za tebe. - E pa nisam još gotov.
Heti, dolazim gore po tebe!
Heti.
Heti? - Ne, ne želim da te vidim. Nikada više.
Nisam mogla učiniti što si mi rekao.
Beži kući i reci im da sam umrla. - Govoriš gluposti.
Vrati se u Irsku.
I ostavi Heti Flaski i ovo lepo mesto. Ovu lepu sobu.
Nije mi to bitno.
Hajde. Moraš ustati.
Zašto bih sad ustajala?
Nisam nikomu od koristi.
Ovako je bolje, zar ne? - Nije. - Jeste, mnogo bolje.
Stojiš na nogama. Moraš uvek tako. Ne smeš pokleknuti.
Ne služim ti na čast nimalo.
Služiš. Bar ćeš služiti.
Nisam nikad dosad ništa ozbiljno shvatao, ali sad shvatam.
Moraš biti hrabra.
Bila sam hrabra davno, ali više nisam.
Ne, ovo nije u redu.
Ne smemo tako.
Daću sve od sebe, ali ne smemo tako.
Ne vredi ni kad dam sve od sebe. - Vredi.
Znaš li šta se dogodilo u kuhinji?
Nisam mogla vladati situacijom.
Mili je imala pravo. Upropastiću ovu kuću za nedelju dana.
Htela sam da ti priredim divnu večeru.
Kako bih mogla? Ništa više ne mogu.
Ničega se ne sećam. - Moraš se setiti. - Ne mogu.
Sećaš li se zapadnog vetra u svom kraju?
Možeš li sebi predočiti zelene i ljubičaste tonove rodnog mesta?
Još ima štipavca na padini.
Osećaš li kako kopita tvog konja udaraju u tratinu?
Onda zaspi i sanjaj o tome.
Pozvoniću Mili da dođe i spremi te u krevet.
Sutra ćemo odjahati do zaliva.
Sva su mora slična. Pomoći će ti da se setiš.
Jako si dobar prema meni.
Sve je to za čast Irske. - A, Irska.
Napred.
A, tu ste. Pomozite ledi Henrieti da se spremi za krevet, molim vas.
To je očito vaš posao. - Šta vam dođavola to znači?
Bezobrazna...
Ne mogu drukčije, gdine Flaski. Moram reći šta me muči.
Sa vašom suprugom je teško i kad mi se ne meša u posao.
Nemam ništa protiv nje, naravno. Ali nije smela u moju kuhinju!
Ne tiče me se šta radi drugde. Ne bi škodilo da pomno motrite.
Oprosti, nisam znao da si zauzet. - Ne, uđi.
Rekla sam što sam imala.
Ne dopuštam nikome da mi se meša u posao. - O čemu je reč?
Neka joj ne pune glavu svačim. Kog svrbi, nek' se češe. - Samo čas.
Mislim da trebate čuti šta ću reći Semu.
Nešto mi postaje jasno u ovom domaćinstvu. Sinoć... - Da, sinoć!
Mogla bih vam svašta reći o tome. - Mogli biste puno toga reći da...
Ako neko od vas dvoje ima nešto da kaže, neka kaže.
Verovatno znaš šta je tvojoj ženi bilo sinoć.
U njenoj su kuhinji bili sračunato bezobrazni prema njoj.
On joj je sinoć bio u sobi. Vrata su bila zaključana, a ona polugola.
To je bezobrazno! - Šta ste joj rekli u kuhinji? - Oterala sam je!
To sam rekla gdinu Flaskiju. On me ima pravo ispitivati. Vi nemate.
Šta sebi umišljate? - Oprostite, nije bitno šta je rekla. Bio sam onde i...
Da, bio je. Dojurio je i iskrcao hrpu boca na sto.
Ledi je znala odakle su. Recite njemu da je bezobrazan.
Nije uopšte bilo tako. Gdin ste... - Đavo odneo gospodu! Beži!
I vi, gđice Mili. - Odlazim. Ne bih više ni sata ostala u ovoj kući.
Ako vi to možete trpeti, vaša stvar.
Dobro je da si je se rešio. - Neću se lako snaći bez nje.
Odlično ćeš se snaći. Pokvarena je.
Sve je to ispričala samo da sebe pokrije. - Je li? - Pa naravno.
Ne misliš valjda... - Ne znam šta da mislim.
Smem li pitati šta time želiš reći? - Imam tvoju reč protiv njene.
Slobodno veruj meni na reč. - Jer si gdin?
I Vinter je gdin. Svi se držite zajedno.
Protiv autsajdera, ološa i sveg šljama na svetu.
Protiv Sema Flaskija, recimo. Običnog sluge.
Bivšeg kažnjenika.
A tu je i moja žena.
Ona je dama.
Dame i gospoda gledaju na stvari na svoj način.
Pa...
Možda gđica Mili i ja gledamo na njih drukčije.
Rekao si da sam ti ulio nadu. Zar si odustao? - Ne još.
Onda slušaj mene, a ne zle jezike. - Ali Mili je ovde već godinama.
Ako te muči samo Milino ogovaranje, rukujmo se.
Očito sam te pogrešno shvatio. - Verovatno jesi.
Zbogom, gdine Flaski. I...
Moliću se.
Moliću Boga da vam se oči otvore. - Zbogom.
Šta ću sa doručkom? - Šta sa njim?
Mili se bavila tim stvarima i onim ženama u kuhinji.
Želite li pitati lejdi Henrietu?
Ona ne ustaje pre podneva. A i šta bi ona sa tim ludakinjama?
Sem se pobrini za to. - U redu. Učiniću što mogu.
Seme, gde je Mili otišla? - Napustila nas je.
Zašto? - Otkud ja znam?
Ali ne sme. Moraš je dovesti natrag.
Poznaješ je. Odlučila je. - Ali ovo je strašno.
Sigurno postoji razlog. - 'Jutro. Kako ste? Ja sam odlično, hvala.
Dobio sam poštu iz palate i nema ni naloga ni menice. Divno je jutro.
Šta je bilo? - Mili je otišla. - Rekoh da je divno jutro. Šta više, savršeno!
Ali ne mogu bez nje! - Gdin Ader tvrdi da možeš. - I moraš.
Bojim se da ćete morati sami sa njima razgovarati.
Ko naređuje u kući Flaskijevih?
Vratiću ih u Sidnej još večeras. - Seme...
Idem ja. - Lejdi Henrieta, trebate li? - Tiho budi.
Kažem ja, ne možeš stalno puniti rupu, i to je tako.
Kako je krenula, upropastiće se. - Gde ga drži, to me zanima.
Džin tražiš? - Ma ne drži ga ona.
Ta ga velikaška bestidnica strusi čim stigne u kuću.
I ne krivim...
Jeste li videle što sam upravo uradila? - Jesmo.
Znate li šta to znači?
Od danas niko nikoga neće tući u ovoj kući. Razumete? - Da.
Reci: Da, milostiva. - Da, milostiva.
Ako želite ovde ostati, možete.
Ali 3 stvari ne volim. Buku, tučnjavu i krađu.
Ako naiđem na neku od te 3,
poslaću vas natrag u zatvor. Jasno? - Jeste.
Kako se ti zoveš?
Susan, gđo.
Ali nadimak mi je Krpa. - Zašto te zovu Krpa?
Jer sam udarena mokrom krpom, kako kažu.
Odsad ćemo te zvati Susan. - Da, gđo. Milostiva.
Koja je od vas kuvarica? - Ja, uglavnom. - Laže! Ne verujte joj.
Ja sam kuvarica. Ona je obični ubica... - Tiho!
Zna li ova teta Marta da kuva? - Ja?
Ma kakvi! - Dobro.
Vas 3 pripremite doručak. Hoću kafu, prepečenac, jaja i slaninu.
3 odvojena doručka. Svaka će pripremiti jedan.
Ona koja ga najbolje pripremi biće kuvarica. - Da, milostiva! - Dobro.
Bez buke i tučnjave. Počnite.
Daj mi taj tiganj! - To je moje!
Čarlse, hoćeš... - Usput, imam vest za vas.
Na zahtev Njegove Ekscelencije guvernera,
cenjeni gdin Semson Flaski i lejdi Henrieta Flaski
pozvani su na irski bal u vladinu palatu 24. januara.
Ne volim takve šale. - Nije šala. Bilo je u mojoj pošti u palati.
Ne razumem. Sem i ja nismo na popisu gostiju u palati.
Bivši kažnjenik se ne poziva u palatu. - Moj rođak radi po svome.
To nam je porodična crta. Morate otići. - Čuo si šta je moj muž rekao.
Slažem se sa njim. - Voleo bih da Heti može ići. Da vide oni.
Mogla bi plesati onaj novi ples. Znaš li valcer?
Tako zavodnički, a pristojan. - Ne budali.
Plesali su ga dok sam bila u Irskoj. - Onda ga znaš plesati? - Znala sam.
Onda je odlučeno. - Ne. - Šta si to rekla? Ne?
Žena koja drži do mode to ne kaže. Šta bi guverner da ga odbijete?
Moraš pokazati tim gđama kako se ponaša prava dama.
Duguješ to tim jadnicama.
Nemam šta da obučem. - Kupićemo ti nešto. - Onda je sve dogovoreno.
Ne. Nemoj više govoriti o tome.
Draga moja, zar ne vidiš da se oporavljaš?
I to uz zvuk truba i violina. Ne budi kukavica, Heti.
Dobro.
I ti ćeš ići? - Ne, sve bih pokvario. Ne znam da igram. Samo se znojim.
Gdine Ader će te voditi. Nijedna ti onde neće biti ravna. Ni blizu.
Kako ću se samo ponositi tobom!
To će biti kraj svega toga.
Evo, uzmi ovo.
Ti mi ih čuvaj. Doći ću kod tebe kad mi budu trebali. - Ne, uzmi ih.
Evo, zadeni ih za pojas. Kako je i Mili.
Tako ih ne možeš izgubiti. Niko ti ih ne može uzeti.
Kupiću ti divnu haljinu.
Danas ću se odvesti u Sidnej. - Povedi me sa sobom.
Ili radije to prepusti Heti i meni. - Možda imaš pravo.
Bolje bih znao naručiti ormu.
Nek' se svako drži svog zanata.
Baš pišem sestri. Želiš li ti dodati nekoliko reči?
Ne. Ti napiši nešto za mene. - Dobro. Ti diktiraj, ja ću pisati.
Kako da počnem? Kako rekoh u zadnjem pismu pre 15 g... - Ne.
Napiši: Diana, najdraža moja prijateljice.
Nadam se da te još mogu tako zvati.
Brat ti je sigurno delom ispričao moju... moju priču.
Nije ti mogao reći jer ne zna
koliko smo mu moj muž i ja zahvalni
i koliko smo srećni što je naš gost.
Neće poverovati. Predobro me poznaje. - Je naš gost.
Vrlo mi je drag. A ti se trebaš veoma ponositi njime.
Njegova mi poseta znači više nego što mogu izraziti.
Jednog dana moraš doći u Novi Južni Vels,
pa ću ti sve ispričati.
Hajde, Heti! Ne smemo dopustiti da nas guverner čeka.
Kako izgledam, Seme? - Dobro.
Dobro? Kilarniska jezera izgledaju dobro.
I svitanje iznad piramida i Tadž Mahalu izgledaju dobro.
Seme, moraš se više potruditi. - Možda bi malo nakita pomoglo.
Misliš li, Seme? - Palo mi je na pamet. Možda ogrlica od rubina.
Rubini uz tu haljinu? Zar da ti žena izgleda kao božićno drvce?
Mislim da ima pravo. Rubini ne bi išli uz ovu haljinu.
Osim toga, nemam rubine.
Samo sam mislio. - Savršena si ovako. Hajde, zakasnićemo.
Zbogom, Seme. - Brzo, brzo.
Vrlo je lepo izgledala, moram reći.
Zgodan su par. Valjda je to u krvi.
Došla sam po svoju škrinju.
Sutra počinjem da radim kod g. Korigana, državnog tužioca.
Tek sam danas dogovorila. Zato sam došla ovako kasno.
Mogu li prespavati u svojoj staroj sobi?
Kola mi dolaze po škrinju rano ujutro. - Možete.
Možda...
Možda vam mogu doneti nešto toplo, kako sam nekada.
Hladno je večeras u kući. Ne smete se prehladiti, gdine Flaski.
Ne pazite dovoljno na sebe, to ne.
Lejdi se sigurno trudi, ali možda je sad zaokupljena drugim stvarima.
I dobro da je tako. Jadnica. Divno je izgledala večeras.
Kao da joj je nešto novo ušlo u život.
I eto je, ide na guvernerov bal.
Čudima nikad kraja.
Svi govore o njenoj prelepoj balskoj haljini.
Gdine Ader ju je lično naručio, kažu, nije izlazio iz krojačnice.
Kažu da bi trebao biti služavka.
Čudno da se tako muževan mladić toliko bavi ženskim cifranjem.
Nije da u tome ima išta loše.
Oni su vlastela, shvaćate.
Nemaju ista pravila kao mi, gdine Flaski.
Sve uzimaju zdravo za gotovo.
Ali gle mene, govorim bez prestanka.
Valjda zbog usamljenosti.
Lejdi treba malo uživati.
Samo da ne izgubi glavu. To me se uopšte ne tiče.
Vi ih ne biste pustili da je bilo takvog nečega.
Niste od onih što bi pustili mladog udvarača da vam obrlati ženu.
Vi ste čovek koji sebe poštuje, gdine Flaski.
Zato vas svi mi poštujemo.
Barem gotovo svi mi.
Ali...
Divno je što je ledi vani,
vozi se u kočiji kroz mrak, pa onda u svetla i muziku.
Kažu mi da je sad vrlo moderan neki novi ples.
Muškarci i žene plešu zagrljeni dok im se ne zavrti. Valcer ga zovu.
Ali toga sigurno nema kod guvernera. Poštena žena ne bi dala
da je nepoznati grli onako polugolu, i to dok svi gledaju.
A...
Gdine Flaski...
Strašno sam se brinula.
Nadam se da niste previše mislili o tome
kako su gdin Ader i lejdi bili u njenoj spavaćoj sobi.
Sigurno nije ona kriva. Tada nije bila baš pri sebi.
Znam da nije jer je bila polugola, a činilo se da to ne primećuje.
Bilo mi je sumnjivo jer im je tako dugo trebalo da otvore vrata.
Ali možda sam se prevarila.
Molim Boga da sam se prevarila.
Jako mi je žao, ali niste na popisu. - Vi ste očito jako nesposobni.
Svakako ću vas prijaviti guverneru. - Izvinjavam se.
Gle, cenjeni Čarls Ader i lejdi...
To nije moj rukopis. Očito je sam ispunio pozivnicu.
Smem li? - Svakako. Ali videćete da nisam u formi.
Nisam je nikad pre videla. - Izgleda kao prava dama.
Ona je Flaskijeva žena. - Ko? - Flaskijeva žena.
Nije moguće. Šta bi ona ovde radila?
Ko je ono prelepo biće? - Na koga mislite? - Znaš dobro na koga.
Ni ti ne skidaš pogled sa nje. - A, ona. Ne znam.
Saznaću.
Možemo li razgovarati? - Da, šta je? - Dogodila se nezgodna situacija.
Molim vas, pogledajte ovu pozivnicu.
To je nedopustivo! - Naglasili ste da ga ne pozovemo. - Pa, naravno!
Gde je taj đavolji momak?
Dobro veče. Vrlo svečana prigoda. - Tebi očito jeste.
Šta tu radiš? - Još ništa. Nadam se da ću malo plesati.
Nisi pozvan. - Ne? Joj, Banks, strašan propust sa tvoje strane.
A Irac sam. - Banks nema veze sa tim.
Ja sam te izbacio sa popisa Irskog društva. - Zašto? - Znaš zašto.
Nisi me poslušao. U lošem si društvu.
A očito ni ti nisi ništa bolji od njih. Trebao sam te davno vratiti u Irsku.
Uz sve dužno poštovanje prema tvom visokom položaju,
moram ti reći da babe slušaju tračeve.
Tebe sigurno neću slušati. Smesta odlazi. Smesta, čuješ?
Ali tek sam stigao. - Ako ne izađeš za 2' po onom satu...
Vaša Ekscelencijo, lejdi Henrieta Flaski. - Izuzetno mi je drago.
Heti Konsedajn. Gle, gle...
Poznavao sam vam oca. Vas nisam upoznao jer bih se sećao.
Upoznali smo se. Ali zgodni kapetani kraljevske garde
ne obraćaju panju na devojčice u pregačicama.
Teško je verovati da ste to ikad bili. - Kakva sramota!
Dobro vas se sećam. Više su vas zanimali naši konji nego ja.
Jašete li često i danas? - Ne jašem više, nažalost. - Ni govora.
Moramo zajedno na jahanje ovih dana. Biste li večerali sa mnom?
Vrlo rado, ali gdin Ader... - Lejdi Henrieta, srce mi se slama.
Upravo sam dobio uputstva i moram smesta postupiti po njima.
Moram vas odvesti kući.
Ali sir Ričard... - Uputstva sam dobio od Njegove Ekscelencije lično.
Bojim se da moramo otići. - Slušaj, Čarlse... - Ne, gdine.
Naznačili ste da je svaki minut važan. - Nije baš toliko. - Meni jeste.
2' su već prošla.
Dugujem sebi da vas poslušam. - Ali neko drugi... - Oprostite.
Niko drugi nije u mom položaju.
Molim vas da se oprostite od Ekscelencije. - Šta da radim?
Morate me poslušati i večerati sa mnom.
Gdine Ader, da ste bili u vojsci, znali biste da kod protivurečnih naređenja
morate izvršiti novije naređenje. Naređujem vam da ostanete.
Lejdi Henrieta, biste li mi ukazali čast?
Čarls je sin moje tete Klari, znate.
Majore Vilkins, ja sam gđa Rigs. Sećate li me se? - Naravno.
Smem li? - Hvala.
Seme, predomislio si se! U redu je. To mi je prijatelj.
Upalilo je. Uspeli smo. Heti je otišla na večeru sa guvernerom.
Popijmo piće. Sve ću ti ispričati. - Gde je? - Na večeri, kažem ti.
Ne bih ulazio. Trijumfirala je. Ne smemo to pokvariti. - Pokvariti?
A tako. Nisam dostojan biti pokraj žene kad je sa odličnicima.
Ne budi smešan. Nisi obučen za bal. Bilo bi joj nezgodno.
Budi razuman. - Ne diraj me. Ne želim više imati veze sa tobom.
Mislim da sam do 12. godine već bila slomila sve kosti. - Sjajno!
Ne znam zašto sad ne jašete.
Možda vam muž ne voli konje. - Voli. Živieo je sa njima celi...
Seme...
Došao si. Zašto...
Sir Ričarde, ovo je moj muž.
Govorili smo o konjima.
Rekla sam Ekscelenciji... - Da sam odrastao u staji. Čuo sam te.
Sir Ričard je kupio Vragolanov Ponos posle očeve smrti.
Sećaš se Vragolanovog Ponosa, zar ne? - Sećam.
Zbog mene je postao hrom i otac je mislio da ga treba ustreliti,
ali ja... ali Sem ga je sredio. Nisi li? - Ne samo to.
Četkao sam ga, hranio, vodio u staju...
I usto mu čistio boks.
Bio sam samo konjušar. Udala se u niži stalež. - Bez sumnje.
Verovatno ne bih smeo biti ovde među vama odličnicima.
Dobrotvorni prilozi za domovinu?
E pa moj novac vredi koliko i svačiji.
Od cenjenog g. Samsona Flaskija. Pokriće ženinu večeru.
Sumnjam da je mladi zavodnik, vaš rođak, platio svoj deo.
Pokriće i njegov deo. Nema ni novčića koji mu ja nisam dao.
Osobit je po tom, nema ni novčića. - Ne tvrdim da znam šta sebi umišljate.
No uveravam vas, dobro pamtim ovakve incidente.
Kažu mi da ste oslobođenik. Ne trebam vas podsećati...
Šta ga je na to nagnalo? Nagovarao me da idem i onda sve pokvari!
Ljubomoran je. - Ma, na šta?
Zna da ti je inferioran i to ga ispunjava silnom mržnjom.
Ljubomoran je na tvoju senku, na tvoj svet.
Lud je! Ne možeš ga zaustaviti. Moraš se vratiti u Irsku.
Strašno bi patio.
Toliko sam mu toga skrivila.
Skrivila što sam ga volela.
Skrivila što sam se udala za njega.
I nemamo dece.
Bila sam mu na teret kad si je spašavao dušu u ovoj novoj zemlji.
Zašto me ne bi mrzio? - Gotovo je. Ništa mu ne duguješ.
Da razumeš, ne bi mogao govoriti o dugovanju.
Sem je deo mene i ja sam deo njega zauvek.
To sam naučila davno, kad sam bila vrlo mlada.
Ali bila je istina i ništa to ne može promeniti.
Znali smo jahati...
Miljama.
I satima zajedno.
Sem pet koraka iza mene,
tih i pun poštovanja, kao dobar konjušar.
A ja sam drhtala od sreće jer sam znala da me voli.
Moj otac nije mario koliko nas nema.
Znao je da je Sem pouzdan.
I da mi se ništa loše neće dogoditi.
Sedili bismo na livadi,
s pogledom na zaliv Galvej i okean iza njega.
Miran, dubok i tih.
Kao njegova ljubav prema meni.
Znala sam šta je ljubav jer su mi pričali o njoj
svojim nežnim, umiljatim irskim glasovima.
Nismo nikad razgovarali.
Dok jednom nismo bili u Dablinu na konjičkom takmičenju.
Sem je držao mog i svog konja ispred trgovine u Ulici Grafton.
Dok mi je pridržavao stremen da uzjašem,
odjednom je rekao svojim hrapavim glasom...
Ovo me ubija.
A ja sam rekla...
Dragi Seme...
Onda ću te ja spasiti.
Te sam večeri uzela sav nakit koji sam bila ponela za vicekraljev bal.
Jahali smo celu noć kroz oblake i kišu do Droghede.
Neki čovek nas je ribarskim čamcem prevezao u Škotsku.
Onde smo našli trgovca koji nam je prodao dva konja.
Na kojima smo odjahali na dalek težak put do Gretna Grina.
A kovač nas je venčao.
Kako sam bila iscrpljena!
Prvo bračno jutro doručkovali smo u maloj gostionici.
Gledala sam preko stola u Sema.
I on je bio umoran.
Ali bio je uredan i voleo se uvek nečim baviti,
pa je čistio i punio veliki pištolj koji smo bili poneli sa sobom.
Smejao se i tiho pevušio neku smešnu pesmicu.
Onda je ušao moj brat Dermot.
Znao je dobro da jaše. To mu je bila jedina dobra osobina.
Imao je pištolj u ruci i ubojit pogled. Rekao mi je:
Jesi li udata? Rekoh, jesam. A on veli: E nećeš bogme uživati u tome.
Uperio je pištolj u mene, ali Sem je skočio i pokrio me svojim telom.
Ja sam zgrabila pištolj i pucala i ubila Dermota
ispod Samove ruke.
Imao je iznenađen pogled kad se srušio.
Pištolj mu je opalio dok je padao.
Posle su pronašli metak u prozorskom okviru.
To je Semu spasilo život.
Jer je on preuzeo krivicu.
Isprva nisam znala je li je preuzeo na sebe.
Bilo mi je jako loše. Ništa nisam znala.
Moji nisu nikom dali da mi priđe.
Hteli su izbeći skandal.
Ja sam nedeljama bila u delirijumu, a onda...
Onda sam čula šta je uradio za mene.
Bio je vezan lancima, na kažnjeničkom brodu,
na drugom kraju sveta.
Pisao mi je.
Ako ceniš ono što je bilo među nama, ni reči.
Moraš mi to učiniti, najdraža moja.
Nakon toga nisam mogla govoriti.
Razumeš, zar ne? Morala sam ga poslušati.
Ali... učinila sam jedino što sam mogla.
Došla sam za njim ovamo i pnekad razgovarala sa njim kroz rešetke.
Kako si živela sve te godine?
Zar je to sad bitno?
Mislila sam da će ga utešiti ako zna da sam ovde.
Nadala sam se da ću mu stvoriti dom dok izađe.
Da se iskupim za sve što je propatio.
Mislila sam da možemo početi iznova u ovoj novoj zemlji.
Ali toliko je gnusnih stvari
postalo deo mene.
Ta grozna kućica pokraj dokova.
Vlažni zidovi, stenice i smrad.
Pijane žene vrište...
Deca traže hranu po jarcima...
Sva ta vrućina i beda...
Postala je deo mene.
Sem mi je to pokušao da nadoknadi kad je odslužio svoje.
Ali nikakve koristi od toga.
Jer to jeste deo mene.
Čak i sad pnekad čeznem da se spustim najniže što mogu,
gde mi ništa više ne može nauditi. - Nijedan čovek ne vredi te žrtve.
Misliš da on shvata šta si učinila? Draga, život je još pred tobom.
Ostavi sve ovo.
Zbog toga kako se večeras poneo ništa više ne duguješ Semu.
Ne, Čarlse, ne znaš ti.
Ma, ne znaš ti.
To niste mogli raditi u vladinoj palati.
Ovde imate više privatnosti.
Gubi se! - Seme! Grdno grešiš! - Jesi li me čuo? - Jesam, klipane!
A ti čuj šta sam njoj rekao. Ništa ti ona ne duguje. - Čarlse, molim te!
Sutra ćemo o tome. - Neće tu noćiti. - Da je ostavim sa tobom? - Gubi se!
Molim te, ne shvataš... - Gubi se!
Upamti ovo, budaletino. Sutra se vraćam, i ako ti...
Kako će se vratiti u Sidnej? - Pešice. Briga me kako.
Uzeo je tvoju kobilu. Ona je divlja. Zaustavi ga!
Ne zna baš da jaše. Poginuće. - Pa neka!
Ne razumem te. Šta ti se večeras dogodilo?
Nisi nikad bio takav. Ponašao si se kao ludak na balu! A i sad!
Šta je tebi? - Znaš šta mi je. A zna i tvoj fićfirić.
Misliš da možeš tako sa mnom... đubre jedno!
Pobrini se za svoju kobilu. Izašla je iz ograde. Ne mogu joj prići. Divlja.
Ne može stajati. Mislim da je slomila nogu.
Samo to je trebalo!
Gde će? - Ne znam i briga me. Gotovo mi je slomila vrat.
Ustreliće je. Joj, ne znaš šta mu to znači!
Vi gospoda! Đavolji gospodski ubice...
Zar još niste otišli? Izgubili ste novi posao? - Ovo je važnije.
Treba neko biti uz vas u ovoj nevolji.
Grozno je što ispaštate jer se drugi mešaju.
Mislim na gdna Adera, naravno. Rekla sam vam za njega.
Možete računati na mene, gdine Flaski.
Gde je ona? - Lejdi Henrieta nije još videla g. Adera.
Kaže da će čekati dok ga ne vidi.
Zar će gđica Mili ipak ostati?
Zar ne mogu videti gdina Adera? Čekam već satima.
Strogo nam je naređeno da vas ne puštamo, lejdi Henrieta.
Znao sam da će se ovako nešto dogoditi.
Ne znam što mi bi da povedem tu neodgovornu budalu sa sobom.
Čarlse, žao mi je. Moram obaviti svoju dužnost.
Državni tužioc je ovde. Daj izjavu o Flaskijevom napadu na tebe.
Ne smete ga terati da govori. Život mu je u opasnosti. Shvatate?
Nemoj misliti da štitiš tu ženu.
Ako umreš, nećeš moći odlučivati o tome.
Neću baš mnogo moći.
Ovo nije smešno. - Slažem se.
Uz svo dužno poštovanje, sad morate ići. Izgubio je mnogo krvi.
Mora se odmarati. Morate ići. - Mislio sam da ja ovde naređujem.
Gde je državni tužioc? A, tu ste. Dođite. Moramo poslušati.
Kako mu je? - Pitajte lekara. Šta se mene tiče, mogu vam reći ovo:
Ako se Čarls oporavi, poslaću ga osramoćenog kući.
Ako umre, obesiću vašeg muža. Ma šta bilo,
neću dopustiti da mi nasilnik poput g. Flaskija lunja po koloniji.
Vratiće se među kažnjenike, gde mu je i mesto. - Ali to je nemoguće.
Nije nemoguće, verujte mi.
Oslobođenik može biti na slobodi samo ako se ponaša kako treba.
Bila je nezgoda. Nije on kriv. Niko nije kriv. - Draga moja,
sinoć sam imao divnu priliku steći mišljenje o gdinu. Flaskiju.
Poznat je kao nasilnik. Jedva je izbegao vešala. - Nije on takav.
On je bivši kažnjenik i ovo mu je drugi prestup.
Bila je to pogreška.
Nije uopšte smeo biti kažnjenik.
Za Boga miloga, gđo! Ubio vam je brata!
Nije. Ja sam ubila svog brata.
Znate li ša govorite?
Da, znam.
Sem je preuzeo krivicu.
Obećala sam mu da to neću nikad otkriti.
Možda mi oprosti kad sazna zašto.
Budete li to uporno tvrdili, moraću da obavim svoju dužnost.
Ja sam stari vojnik. Samo se jednog držim. Svoje dužnosti.
Tužioc će vam reći što će mi biti dužnost. - Ima pravo, naravno.
Ostanite li pri svom priznanju teškog zločina,
moraćete se vratiti u Irsku na suđenje.
Moram vam reći istinu.
Sem i ja smo pobegli. To znate. Otišli smo u Gretna Grin.
Unajmila sam dvokolicu da me doveze.
Nisu mi dali da vidim Čarlsa.
Misle da će možda umreti.
Ako preživi, poslaće ga osramoćenog kući.
Očito misle da bi bilo bolje da umre.
Razgovarala sam sa guvernerom.
I državni tužioc je bio onde.
Kako se ono zove? Korigan.
Da, tako je. Korigan.
Ni jedan ni drugi nisu mi verovali ni reč.
Bilo je kao ružan san.
Poslaće me natrag u Irsku.
Vidiš...
Rekla sam im da sam ja ubila Dermota!
Znam. Prekršila sam reč koju sam ti dala, ali moralo je biti tako.
To je bio jedini način.
O, Bože, kakvo olakšanje! Kakvo blaženo olakšanje!
Znači, ideš u Irsku, je li? Zato te šalju natrag.
Baš si fino to uredila, ti i onaj silno važni guverner.
Cenjenog g. Adera otpreme kući, a lejdi ode za njim.
A šta ću ja? Sediti i paziti na kuću dok ti ne odigraš igru u Dablinu?
Brinuti se za ognjište dok te se tvoj fićfirić ne zasiti i najuri te?!
Varaš se!
Ako tako misliš, pođi sa mnom. - Gde?! Zbog čega?!
Da opet budem konjušar? Da sve ovo dam za to?
Toliko mi je trebalo, a ti bi da sad to odbacim! E, pa neću!
Protraćio sam godine za tebe.
Bila si tako blesava da se izlaješ. Ovaj put ti plaćaj za to, ne ja.
Učinila sam to zbog tebe. Optužili bi te. - Puste priče!
Video sam te neko veče. Bila si jako lukava.
Idi sa svojim lukom pa vidi kako ti se sviđa! Sa nama je svršeno!
Ne, Seme! Ne znaš šta govoriš! Nije uopšte tako!
Ne shvatajte to previše ozbiljno. Ja ne bih. Ne misli šta kaže.
Izgledate bolesno. Ne biste li trebali nešto popiti?
Nisam znao da si levoruk.
Nisam ni ja. Sva sreća, zar ne?
Oprosti. Izvinjavam se.
Pakleno je vruće večeras. Biće oluje.
Lekar kaže da si mnogo bolje. Imaš sreće, đavole. - Dobro sam.
Izlazim druge nedelje. - A šta ćemo onda sa tobom?
Šta da kažem tvom ocu i tetki Klari?
Moraću da te pošajem kući, shvataš. - Da, da.
Možda misliš da si sav đavolji, ali neću skandale u svojoj koloniji.
I nezgodno je. Naravno, ti i lejdi ne možete se vraćati istim brodom.
Kako misliš? Ipak ga je ostavila? Ide kući? - Šaljemo je kući.
No to te se ne tiče. Korigan i ja ćemo to.
Kakve veze ima taj pokvarenjak? - Gdin Korigan ima svoju dužnost,
kao i svi mi ostali, ma kako neugodna ona bila. - Šta je ovo?
Šta joj radite? - Priznala je zločin zbog kojeg su Flaskija poslali amo.
Ona tvrdi da je ona ubila svog brata. - Priznala je?
Neverovatno je da je to učinila.
Je li dobro? Mislim... - Pitaj lekara. Upravo ide tamo.
Čini se da se vratila starim navikama.
Sad doista moram da idem. Drago mi je što ti je toliko bolje.
Laku noć, doktore. Laku noć.
Lear je otišao. Uskoro će večera. - Šta je rekao?
Smem li da sedem?
Nije verovao koliko joj je loše. Rekla sam mu da joj se priviđa.
Vratile su joj se more. Pojačao joj je dozu napitka za spavanje.
Bogme je jak. 5 kapi u 4 sata. - Šta je još rekao?
Stalno je navaljivala da joj kaže kad će moći da putuje.
Šta je rekao? - Ne mnogo. Zna više nego što želi reći.
Blizak je sa palatom. Ali ima jedna stvar.
Onaj Ader se oporavlja. Pao mi je kamen sa srca.
Ipak...
Čudni su putevi Gospodnji kad pravi svoja čuda.
Sve će ispasti najbolje što može.
Kad lejdi ode, moći ćete imati malo mira.
Niste nikad imali mira, zar ne, gdine Flaski?
Idem sa njom.
Idete sa njom? - Da, moram, kad je u takvom stanju.
A kuća? Šta ćete sa kućom? - Sve ću prodati.
Ali bićete gotovi ako odete. Ovde ste neko, onde niste niko.
Znam sve to. Sad je ionako sve nebitno. - Imaće svoje prijatelje.
Neće ništa učiniti grofovoj kćeri. Prepustite to plemićima.
Ona će biti dobro.
Bezumno je ići, gdine Flaski.
Nemojte ići!
Ostanite ovde sa mnom. Ja ću se brinuti za vas.
Ubiću se od posla za vas. Nemojte, gdine Sem. - Odlučio sam.
Znate da se nikad ne predomislim. - Mili! Mili!
Idem ja. - Ne možete sad ići gore. Nije u stanju da vas primi.
Zatvorite prozore. - Ja se brinem za nju. Prepustite je meni.
Učinite kako vam kažem.
Heti! Heti!
Heti?
Seme, dođi.
Dođi blizu, želim razgovarati sa tobom.
Molim te, oteraj ga. - U redu je.
Onde, na krevetu. Stalno je onde, uvek isto, ceri mi se.
Nema ničega. Saberi se.
Moraš ga upucati.
Zar ga ne vidiš? Čarli ga je video. Upucao ga je pa je otišao.
Ništa nije video. Samo ti je ugađao. Sve je to u tvojoj glavi.
Onde nema ničega, kažem ti.
Sama se uveri.
Nema ničega.
Sanjala si.
Vetar je ugasio sveće. Senke su se pomaknule.
Zar ne vidiš šta radiš sebi? Suoči se sa tim.
Nastaviš li ovako, izgubićeš razum.
Ne, lejdi Henrieta, ne smete se predati.
Donela sam vam nešto za piće. Uzmite ovo.
Onda možete ići u krevet i spavati. Sve popijte.
Seme! - Tiho.
Sve ćete probuditi. Nećete da vas gdin Flaski vidi ovakvu. - Seme!
Prestanite! Ni na šta ne mislite. - Seme! - Izlažete se ruglu.
Ništa se ne bojte. - Šta je bilo? - Jesi li je poslao da me ubije?
O čemu govoriš? - Nije pri sebi.
Htela je da popijem sav napitak a spavanje u toj čaši! Videla sam je!
Gle šta sam sad zbog vas učinila. - Pogledaj u košaru!
Znači, tako?
Ubili biste se od posla za mene? Bogme biste ubili.
Vi ste me na to naterali. Kako sam vas mogla pustiti da odete?
Zar ste mislili da ću mirno gledati kako se žrtvujete?
Znam prepoznati put Gospodnji.
Nije mi jasno. Ne misliš da sam ja... - Ne, naravno!
Pitaj je zašto je to učinila! Mislila sam da mi je prijateljica! - Nisam!
Uništavala je vas i sebe. Ja sam joj pomogla. - Stalno ste joj davali piće.
Mili, ne razumem. Jesi li zaljubljena u njega?
Da se niste usudili to reći. Bog vam to nikad neće oprostiti.
Celo si me vreme pokušavala ubiti. - Sami ste sebe ubijali.
Kad sam bila jadna i očajna, donosila si mi piće.
Svake večeri sve više. - Hteli ste ga. - Jesam!
A ti si htela da budem što sam postala kako bi me muž mrzio.
Večeras si izabrala humaniji način. - Ne slušajte je. Luda je. Od pića.
Lear je rekao da će doći do toga. Bog je kažnjava! - Glupost!
Video sam šta si pokušavala. - Htela sam da znate. Zaista.
Kakva te to ljubav tera da činiš takve grozote...
Ne razumem takvu ljubav. Kad ti i ja govorimo o ljubavi,
ne mislimo na isto. Ti si to znao, zar ne?
Ma šta nam se dogodilo, znao si to. Zašto si me htela ubiti?
Zar misliš da bi mogao voleti ubicu? - Oženio se ubicom!
Nisam dovoljno dobra za vas, znam.
Mogu samo raditi za vas i mučiti se za vas.
I brinuti se za vašu pijanu... - Ti!
Seme, pusti je! Više nam ne može nauditi.
Da vam uzmem ogrtače, gospodo? - Ne.
Budni ste ovako kasno, gospodo.
Mislio sam da je bolje doći noću. Guverner želi da izbegne skandal.
Šta hoćete? - Hoćemo vašu izjavu. - Dođite u moju sobu. - Ne.
Posle to možemo pravno sročiti.
Bez sumnje znate da je vaša žena priznala ubistvo svog brata.
Vi trebate potvrditi njenu izjavu. To će ubrzati postupak.
Izbeći će se bolna odgađanja. A vi ćete dobiti pomilovanje.
Moram vam pomoći da mi obesite ženu.
Uredno i brzo, da se ne gnjavite. - Ne bih to tako rekao.
Svodi se na ovo. Ništa joj ne možete bez mog iskaza.
U neku ruku, da. - Reći ću to drukčije. Odlazite.
Onda dobro.
Moram vas obavestiti da je izdat nalog za vaše hapšenje
za pokušaj ubistva C. Adera. Nastavite li se ovako ponašati,
nalog će biti smesta sproveden. - To je bila nezgoda.
Podsećam i da ste bivši kažnjenik, a ovo je Novi Južni Vels.
Vi ste počinioc povratnik. Znate li šta to znači? - Da. Znam.
Krivi ste za čin nasilja. Samo za to vas možemo odmah obesiti.
Ali mislim da nećemo to učiniti.
Samo ćemo vas vratiti da obavljate dobro vam poznate poslove.
Biće vam lako da se opet prilagodite jednostavnoj rutini prisilnog rada.
Ali nisam pucao u gdna Adera. Šta on kaže?
Bila je nezgoda. - Možda jeste. Bio sam vrlo velikodušan prema vama.
Dao sam vam priliku da dokažete da niste bivši kažnjenik.
To bi sve promenilo.
Razmislite do sutra ujutro o ovome što sam vam rekao. Laku noć.
Šta je? Ko su ti ljudi? - Korigan i njegov pomoćnik.
Šta hoće? - Ništa.
Nije mi se dalo slušati njihove pravne izraze pa sam ih otpremio.
Ali sad ti ništa ne mogu. Priznala sam. - Jesi.
Pa, što još hoće? - Hoće i moj iskaz.
Baš si naumila da rizikuješ život zbog mene.
Šta sam drugo mogla? - Ne. Žrtvovanje!
Stalno smo se žrtvovali jedno za drugo. Tome mora doći kraj.
Zakon kaže da je počinjeno ubistvo. I da je plaćeno za to.
Zašto moraju i dalje insistirati na tome? - Niko ti ništa ne može.
Sad sam sigurna sa tobom. Uvek ćemo biti zajedno.
Ne govori.
Sutra će već nekako biti.
Nemoj više govoriti večeras.
Pratnja, nalevo krug!
Uz konje. Pripremite se da uzjašete.
Hajde, stanite iza.
Glavu gore, Heti. Nismo još poraženi.
Vintere. Naruči kočiju.
Idem u Sidnej.
Čemu tako govoriti?
Postupaju sa njim kao sa bivšim kažnjenikom, a nemaju na to pravo.
Gdin Korigan mu je dao priliku sinoć. Treba samo reći jednu reč.
Jutros sam ga videla. Neće nikad to učiniti. - Onda ostaje gde jeste.
Zar ne vidite da sam očajna? Šta želite da učinim?
Priznala sam da sam ubila Dermotta
da vam pokažem da Sem nije uopšte trebao biti u zatvoru.
Rekla sam istinu o tome kako je gdin Ader upucan. On vam nije rekao?
Bolestan je. Čućemo šta kaže kad bude trebalo. Za sada ne treba.
Sluge su čule viku i pucanj.
Ja sam video tog čoveka jedan sat pre toga. Svašta je bio kadar.
Ovo je nedopustivo. Šta ti tu radiš? Zašto nisi u krevetu?
Rekli su mi da si došla.
Čuo sam da si bolesna. Šta to govorite o priznanju?
Nisam bolesna. Kako si ti, Čarlse?
Zašto si došla? - Zatvorili su Sema.
Ne shvatam. Šta se dogodilo?
Prijatelj nam čuči u zatvoru. Ti bi se zadnji trebao tome protiviti.
Pomogao si mi. Više nego što iko zna.
Pomozi mi sad.
Reci im da moraju osloboditi Sema.
Reci im šta se dogodilo. Moraju ga osloboditi!
Vrati mi ga, Čarli.
Kažu da te pokušao ubiti. Reci im da je bila nezgoda.
Ma šta je bilo, bolje da je među četiri zida. Sigurnije je za tebe,
i bolje za mene i lejdi Henrietu, ako smem tako reći.
Taj ubica... - Ne. Sir Ričarde. Gdine Ader... - Lejdi Henrieta.
I vi i ja znamo šta se dogodilo. Imaš li ti nešto reći, Čarlse?
Ako je tako, daj sad svoj iskaz i odlazi iz moje kancelarije.
Pa...
Kad sam odveo lejdi Henrietu kući posle bala,
Flaski je došao ubrzo posle toga.
Bio je veoma ljutit. To znaš, video si ga.
Nije bitno zašto, ali izbacio me iz kuće.
Uzeo sam njegovu kobilu i krenuo natrag u Sidnej.
Bio je mrkli mrak. Naleteli smo na ogradu. Nisam je video.
Završili smo u jarku. Uzdrmalo me, ali konj je slomio prednju nogu.
Vratio sam se i rekao Flaskiju.
Otišao je po pištolj.
Onda je izašao i ubio jadnu životinju.
Kad se vratio, primio sam pištolj.
Bila je velika dvocevka. Bio sam nespretan i pogodio se u rame.
Lejdi Henrieta kaže da ste se svađali. - Jesmo li? To je rekla?
Flaski nije bio srećan što je izgubio najdražu kobilu.
Verovatno je to rekao. Zaboravio sam. - Ne verujem ti ni reč.
Bez obzira, to će biti moj iskaz.
Daješ li časnu reč kao gdin da se samo to dogodilo te večeri?
Kao gdin.
Korigane, moraćemo ga pustiti. - Ali to nije tako jednostavno.
Za početak... - Učini kako sam rekao.
Lejdi Henrieta, vidite da sam za vas uradio sve što sam mogao,
pa vas molim da odete. Previše sam zauzet da ugošćujem dame.
To mogu da razumem.
Veoma sam zahvalna.
Doviđenja, Seme. - Tvoj sam veliki dužnik.
Zbogom zasad.
Biću prvi koji se vratio u domovinu, a da se nije obogatio.
Biću glavna atrakcija u Dablinu. Zbogom, Heti. - Zbogom.
Ne zaboravi me. - Neću te nikad zaboraviti.
Žao nam je što nas ostavljate. - I meni je žao što idem.
Nije loše mesto. Ima budućnosti, sigurno. Velika je to zemlja.
Zašto onda odlazite? - U tome jeste stvar.
Nije dovoljno velika. Doviđenja. Srećno.
Obradio: Lemonzoo
Adaptirao na srpski: suadnovic